Nej! Nej!
Mamma, låt honom inte ta mig!
Sam! Han förstörde min målning, mamma!
Det är okej, raring. Vi gör en ny.
Chris, du skulle ju inte busa med honom före läggdags.
Vi lekte bara.
Vi ska åka bil i tolv timmar imorgon...
och nu blir han uppe sent.
Okej. Ungar, hämta Ben.
Men min målning!
Du kan fortsätta i bilen imorgon.
- På vägen till Disney World! - Ja!
- Okej! - Disney World!
Inser du att jag är den enda vuxna här i huset?
Är inte det vad du älskar hos mig?
Ibland skulle jag behöva lite hjälp, mr Crawford.
- Jag lovar, mrs Crawford. - Tack.
Ben!
- Ben! Ben! - Ben, var är du?
Var är du, Ben?
- Var är du? - Ben!
Han kommer inte, pappa!
Duktig hund, Ben.
Du, Sam...
Låt honom sova hos oss. Det är okej.
- Pappa? - Ja?
- Jag älskar dig. - Detsamma, grabben.
Det här är WDCW 88,8. God morgon, gott folk.
Det är dags att stiga upp, gå ut och njuta av dagen.
Vädret kommer att vara mestadels soligt...
med friska ostvindar idag.
Temperaturen kan gå upp till 24 grader.
Klart väder ikväll, och 16 grader som kallast.
- Morgondagens väder... - Chris.
...mer sol och något högre temperatur...
Sam?
EFB Högkvarter FBI, QUANTICO, VIRGINIA
Dr Thomas Fuller skrev: "För att fånga en räv måste man spela räv."
Familjen Crawford. Mördade i hemmet.
Mord och sedan självmord?
Det är det vi måste ta reda på.
BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
MORD - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
- Han är så söt. - Tack.
Om man tycker att skallighet och rynkor är snyggt.
Titta på hans putte-nutte-näsa. Vill du inte ha en bebis?
Jag föredrar sex utan barn.
Grattis.
- Tack. - Tack.
Hon är otrolig. Jag är lite skräckslagen.
- Ska vi åka, då? - Okej.
Trevligt att träffas, mrs Hotchner.
- Hej då. - Hej då.
- Hej då, raring. - Hej då.
- Illa? - Så illa det kan bli.
Familjen Crawford. Mördade för tre dagar sen.
Jag såg det på nyheterna.
Man fann liken i husets källare.
Väskor packade för en semesterresa.
Var det mord och självmord?
Pappan mördade dem och sköt sig.
Det var vad Maryland-polisen kom fram till.
Pistolen låg vid pappan...
som hade krutstänk på högra handen.
Du verkar ha starka skäl...
att tro att han inte gjorde det.
Ja.
En annan mördad familj, Miller, hittades för en månad sen.
Mamman, Reese Miller, hennes två barn och nye make.
Även de hittades i källaren...
och liksom Crawfords hade de packat för en semesterresa.
I båda fallen hittades kropparna...
fem dagar efter att semestern skulle ha börjat.
Men enligt rättsläkaren hade de bara varit döda i ett dygn.
Så båda familjerna stannade i huset i fyra dagar.
I båda fallen hittades kropparna i källaren.
Det tyder på en viss planering.
Med ett snabbt men oorganiserat användande av våld.
Om det inte är mord och självmord har nån lyckats bra...
- med att få det att se så ut. - Kanske han. Eric Miller.
Biologisk pappa till Miller-barnen.
Arlington-polisen efterlyste Miller när kropparna hade hittats.
Ex-frun hade lyckats utverka besöksförbud...
på grund av hans våldsamhet.
- När gifte hon om sig? - Veckan innan de mördades.
Våldsamma män tror att fruar och barn är ägodelar.
Att Reese gifte om sig blev kanske för mycket.
Virginia-polisen hittade Eric Miller igår kväll...
vid utryckning till bråk vid ett motell...
där Miller hade gömt sig.
När de hittade honom upptäckte de blod på hans svarta läderjacka.
Blodet tillhörde hans barn.
Hittades hans DNA i Crawfords hus?
- Nej. - Kände han familjen Crawford?
I så fall säger han det inte.
Han har faktiskt inte sagt ett ord sen han greps.
Arlington-polisen har bett oss att förhöra honom.
Om nån kan utöva våld är det han.
Ta reda på det. Prata med honom.
Ska jag prata med honom?
Ja, du har gjort förhör tidigare som assistent.
Du får göra det ensam.
Morgan, Crawfords hus är en färsk brottsplats.
När Crawfords fördes ner i källaren...
anade de nog sitt öde.
Rättsläkaren säger att alla mördades här nere.
Sam hittades här, Emily där.
Säg att jag är den okände mördaren. Hur gick jag tillväga?
Han måste först föra ner dem hit.
- Hur? - Han hade ett vapen.
Okej. Han förde dem hit under vapenhot, sen då?
- Knivhögg dem. - Vem först?
Den starkaste. Pappan.
Han hittades här, och mamman hittades där.
Hur hindrade han att barnen flydde?
Bundna. Han kunde inte sikta på dem och knivhugga mamman.
Inga rep fanns på offren.
- Han tog dem med sig. - Inga bindmärken fanns på kropparna.
Vi går upp och ser hur de levde.
Sam Crawford, pojke, vit, fem år gammal, många knivsår...
vänstra ventrikeln genomborrad. Inga skador som tyder på motstånd.
Allison Crawford, kvinna, vit, 32 år gammal, många knivsår...
dödsorsak: blodbrist.
Emily Crawford, flicka, vit, åtta år gammal, många knivsår...
dödsorsak: blodbrist.
Christopher Crawford, man, vit, 36 år gammal...
skottsår av 9 mm kula i huvudet.
Var är hans vigselring?
Den finns inte uppräknad.
Han bar säkert den, så var är den?
Jag är dr Spencer Reid från FBI.
Jag vill ställa några frågor. Går det bra?
Om du har nåt att fråga mig, spoling...
får du se mig i ansiktet och fråga.
- För tre dagar sen... - Du tittar inte på mig.
För tre dagar sen mördades familjen Crawford.
Jaså, minsann?
- Kände du dem? - Vart vill du komma?
De dödades på exakt samma sätt som din familj.
Och?
Jag har blivit slagen hela natten av varenda snut i Virginia.
Varför tror du att ett jävla foto skulle skrämma mig?
Är det vad det handlar om?
Tror du att jag är galen?
Tror du att det slog över för mig och att jag mördade min fru och mina barn?
Tror du att jag har gjort det här? Tror du det?
Mr Miller, sätt dig ner. Nu.
Vem är det? Din farsa? Jag har pratat färdigt med er.
Du behöver inte prata. Bara lyssna.
Vid de tillfällen då du slog din fru...
var du berusad. När du nyktrade till...
fick du starka ångerkänslor.
Jag säger det bara en gång, håll käften!
Genetiska faktorer påverkar alkohol och stress.
Din mamma var alkoholist och ofta för berusad...
att hindra pappan från att slå dig.
- Vi ska nog sluta. - Han är inte klar.
Sex år gammal kom du till en familj där övergreppen fortsatte...
den här gången av sexuell art.
Håll käften, annars slår jag ihjäl dig.
Övergreppen fortsatte upp i puberteten. Min enda fråga är...
om du överförde detta mönster till dina egna barn?
Jag rörde aldrig ett hårstrå på mina barn. Hör du det?
Jag hör dig.
Jag hittade dem så.
Döda. Blodiga.
Mina barn. Mina rara barn.
Jag var vild av förtvivlan, jag visste inte vad jag skulle göra...
och jag förstod att snutarna skulle skylla på mig, som de också gjorde.
Därför flydde du?
- Vad har jag kvar nu? - Du har din oskuld i mordfallet.
För dina barns skull...
tror jag att de åtminstone förtjänar att sanningen kommer fram.
Jag kan inte få bilden av mina döda barn ur huvudet.
Ty, min lille pojke, höll i en bit papper.
Det var nog en teckning, kanske en målning.
Snälla. Jag vill veta vad han målade, dr Reid.
Intressant förhörsteknik. Vad hoppades du åstadkomma?
Miller hade avskärmat sig. Jag måste öppna en väg.
Han bröt ihop, men dödade nog inte sin familj...
- och jag vet att han älskade sin fru. - Hur?
Trots att de var skilda bar han ännu vigselringen.
Trädgården är vildvuxen...
och liksom taket behöver Chris Crawfords bil repareras.
Men Allison Crawfords stadsjeep är i toppskick.
Det står här att Allison skjutsade barnen till skolan.
De hade privatlärare, bilen var...
- kanske en fasad för rikedom. - Liksom huset.
Designtidningar utlagda, väl synliga.
Dyra, moderna möbler. Plasma-teve.
Bakom gardinerna, vattenskador.
Allison la pengar på sånt som hennes vänner såg...
och försummade sånt som inte syntes.
Familjen Crawford levde över sina tillgångar.
Varifrån kom de extra pengarna?
Låt Garcia kolla familjens ekonomi.
Emily.
Målningen föreställer det här huset.
Märklig barnmålning, den saknar färg. Den har linjer, men ingen färg.
- Inget hundhalsband hittades, va? - Hunden kanske inte hade nåt.
Det måste den ha haft. Kom hit.
Ser du?
Dörren öppnades automatiskt via ett chip i hundens halsband.
Om nån försökte komma in utan det...
utlöstes alarmet.
När polisen kom var huset igenbommat och alarmet på.
Så natten när Crawfords mördades...
hade mördaren med sig hundhalsbandet.
Gideon, den som mördade familjen måste ha varit en bjässe.
Chris Crawford hade svart bälte i judo.
Det har du också.
Men jag håller en pistol mot din rygg. Kanske kan du ta den ifrån mig.
Men dina barn är i samma rum. Om du misslyckas dör de.
Spelar det då nån roll hur stor jag är?
Bunden eller inte skulle Allison Crawford ha gjort häftigt motstånd.
Emily och Sam skulle ha gråtit.
Crawford mördade inte sin familj.
Inget tyder på att Miller varit där eller kände dem.
Hjälp mig! Hjälp! Snälla!
- Nej! Nej! - Nej! Nej!
- Snälla! Nej! - Herregud, nej!
Nej!
Vad gör du?
Varför hörde ingen dem skrika?
Jag tror att den okände hade kontroll över familjen.
Han kanske skilde familjemedlemmarna åt.
Han sa till mamman: "Om du skriker, dödar jag dina barn."
Han sa till barnen: "Om ni skriker, dödar jag er mamma."
Gärningsmannen lyckades kontrollera dem utan att lämna bindmärken.
Av likfärgen att döma gissar rättsläkaren att pappan dog sist.
Alltså såg han hela händelseförloppet.
Om han var hos dem måste han ha vetat att han hade god tid på sig.
Han visste att de skulle på semester.
Kolla upp resebyråer, släktingar...
arbetskamrater, entreprenörer, barnens lärare.
Gideon, vi har kollat upp Crawfords ekonomi.
Allison spenderade mer pengar än Chris tjänade.
- De hade stora skulder. - Och Chris...
skrev ut många checker för en rad besök hos en terapeut.
Hon hade två mobiltelefonkonton.
Det ena var registrerat...
i Southeast Washington, D.C.
Hörde du det?
- Federal agent! - FBI!
- Federal agent! - Säkrat!
Det renaste föremålet här inne.
Säkrat.
Vad är det där?
En barnmålning av ett kolonialhus.
Mamma, pappa, två barn framför huset, alla håller hand.
Och en stor hund.
Det är nog Crawfords hus, den är signerad Emily.
Underligt.
Eric Miller fann sin son hållande i en målning.
- Han ville veta vad som fanns på den. - Vad fanns på den?
Sonens blod.
Lugn, lugn. Hotch!
Hallå, där, lugn, lugn...
Stilla!
- Varför är jag här? - Jag tror att du vet varför.
Den är min.
Färgerna tyder på en utåtriktad personlighet med gott självförtroende.
Intelligens över genomsnittet.
Barnet som målade det här var vänsterhänt.
Emily Crawford var vänsterhänt.
Du är inte vänsterhänt.
Hur fick du tag i målningen, Frank?
Glömde du att ta dina mediciner idag?
Inte bra för nån svårt manodepressiv.
- De får mig att känna mig konstig. - Konstig nog att mörda Crawfords?
Frank?
- Jag gjorde nåt förbjudet. - Vad gjorde du?
Jag borde inte ha gått till huset. Allison förbjöd mig.
Jag skulle aldrig nånsin skada Allie.
- Hon är min enda släkting. - Släkting?
Hon är min syster.
Hon är död.
Han dödade dem. Det var Chris. Jag vet det.
Vad gjorde du som var förbjudet?
Regeln var...
att jag aldrig fick besöka huset.
Det var den enda regeln.
Allison sa att om Chris såg mig skulle jag aldrig få träffa henne igen.
Han skulle låsa in mig på dårhuset.
- Han gillade mig aldrig. - Du gick till huset.
Hon sa att hon inte kunde hälsa på mig mer.
Jag ville bara träffa henne. Allt blev bättre när jag träffade Allison.
Men de stängde av min telefon den dagen.
De stängde av min telefon den dagen jag åkte dit!
Jag hade aldrig åkt dit om de inte hade stängt av min telefon!
Han kunde aldrig ha tagit sig in i huset utan nyckel.
Med tanke på vad Chris Crawford tyckte om sin svåger...
- skulle han ha en nyckel? - Nej.
Frank, du åkte till huset. Vad gjorde du där?
Det var mörkt och kallt.
Jag gick runt till sidan för att titta in genom fönstret.
Min andedräkt immade på glaset, så jag torkade bort den.
Jag såg hur de satte sig ner för att äta middag.
Jag såg Emily och Sam.
Sam grät. Han hade väl gjort nåt otyg.
- Såg du Allison? - Ja.
Hon satt vid bordet och bad bordsbön...
sen tittade hon upp och såg mig...
och formade några ord med munnen.
Jag tror att det var: "Stick härifrån." Så jag stack.
- Såg Chris dig? - Nej, han var inte där...
men en vän satt vid bordets kortända.
- Du sa "en vän"? - Jag såg nån.
Hur såg personen ut?
Jag såg inte ansiktet, men mycket småvuxen.
- Vit eller svart, Frank? - Jag vet inte, men...
- Vad? - Håret var rött.
Om Frank såg dem den dagen, var det inte Chris som satt vid bordet.
Det kanske var gärningsmannen.
Och hon sa inte: "Försvinn." Hon sa: "Hjälp mig."
- Det var ingen vän. - Frank.
Det var inte alls nån vän.
Det var han.
Det var han som dödade dem.
Frank.
- Frank... - Nej! Nej!
- Frank, sluta.
- Frank, Frank. - Släpp mig!
Nej, nej!
Nej!
- Frank! - Nej!
- Frank, lugna dig! - Nej!
- Frank! Kom igen! - Nej, nej!
Båda familjerna hade en hund, båda husen hade hundingång.
Fielding sa att personen han såg var liten.
Men för att komma in den vägen får man vara högst 1,60...
och väldigt smal.
När det omöjliga är eliminerat är det resterande...
oavsett hur osannolikt, sanningen.
Sherlock Holmes var en romanfigur.
Det är inte mördaren.
Nästan säkert har han hittat en ny familj nu.
- Vi tittar på honom när han sover. - Nej.
Vi har en lång dag framför oss imorgon.
- Får jag pussa honom? - Ut med er, båda två.
Okej, jag förstår. Jag trodde nästan det. Tack.
Han har tittat på bilderna hela morgonen.
Jag hoppas att han ser ett spår...
för jag har kollat läkare, advokater, resebyråer, lärare, entreprenörer...
- Jag har kammat noll. - Varför dessa familjer?
Vi måste veta hur.
Vi vet att seriemördare ofta är skickliga arbetare...
med intelligens över genomsnittet.
Uppväxta under goda omständigheter...
och i de flesta fall män.
På arbetet är han socialt utåtriktad.
Och sexuellt kompetent med kvinnor.
Varje brott är överlagt.
Att sikta in sig på offret ger nästan samma njutning som mordet.
Såna män är pedantiska. Det är ett tvång.
Allt måste ha sin rätta plats.
De gör noggranna efterforskningar om sina offer.
De bevakar varje steg offret tar. Varje detalj observeras.
Allt måste skrivas ner noggrant i en bok eller en dagbok.
Som när barnen kommer hem från skolan...
när pappa är hemma.
Lekdags, matdags, baddags, läggdags.
Planera jobbet, jobba efter planen.
Det är så han upprätthåller kontrollen.
Och det är så han bekantar sig med offret.
Så inget lämnas åt slumpen, och absolut inget...
rubbas från sin rätta plats. Aldrig.
Så han planerar jobbet.
Och när han är klar, jobbar han efter planen.
Han är stolt över sin yrkesskicklighet.
Jag tror att arbetsplatsen är kontaktpunkten.
Emily gjorde båda. Med flera månaders mellanrum.
Den ena är full av färg och liv.
Den jag hittade i Emilys hem har linjer och dimensioner, men ingen färg.
Jag tror att Emily tvingades att göra den här.
Den är tecknad ur hans synvinkel.
Det var här mördaren stod och iakttog familjen.
De båda döda makarna saknade sin vigselring.
Det är gärningsmannens trofé.
Han har mist sin familj, tar en annan...
och får spela pappa i några dagar.
Han kan göra vad han vill för ingen kommer dit...
eftersom de ska vara på semester.
Teknikerna får kolla insidan av Chris Crawfords kläder.
Den misstänkte kan ha burit pappans kläder för att...
- fullborda fantasin. - Så varför döda dem?
För att fantasin har ett slut.
Vet vi nåt som hjälper oss att identifiera den jäveln?
Vänta lite.
Chris jobbade hos skattemyndigheten...
och Reese Miller var sekreterare vid Riksrevisionsverket.
De var bägge statsanställda.
Vi kollar upp Chris Crawford och Reese Miller.
Han hade problem hemma. Vem har inte det?
Men han löste dem inte genom att döda sin familj.
Visste du att han gick i terapi?
- Han nämnde familjerådgivning. - Sa han hos vem?
Nix, och jag frågade inte. Jag ville inte snoka.
Överraskande för att komma från en taxeringsintendent.
Är det okej att vi går igenom Chris ägodelar...
för att se om det finns nån koppling till Miller?
Sök igenom vad ni behagar.
Familjeterapeuter.
De använder ofta barns målningar för att bedöma familjens tillstånd.
Vi är fortfarande chockade.
Reese var tystlåten och höll sig för sig själv...
hela dagarna, åt lunch ensam...
- Mrs Raleigh... - Två barn...
men det vet ni redan.
- Det är så hemskt. Det är ofattbart. - Ursäkta.
Hon vikarierade för en kvinna som var barnledig.
Hon var alltid trött. Men det vore varje kvinna som var...
- gift med Eric Miller. - Tack.
- Ett elakt fyllo. - Mrs Raleigh?
Han slog henne. Hon dolde blåmärkena.
Men kosmetika kan inte dölja allt.
- Jag borde veta. - Mrs Raleigh...
Förlåt, jag pratar för mycket.
Vet du om mrs Miller gick hos en äktenskapsrådgivare?
- Reese höll sig för sig själv. - Du bryter inte ett förtroende.
Vi behöver få veta allt om hennes liv.
Torsdagar vikarierade jag...
så att hon kunde ta ledigt och gå till en terapeut.
Det verkade fungera.
Hon sparkade ut skitstöveln och gifte om sig.
Men se hur det gick.
Vi måste sluta träffas så här, Reid. Folk pratar.
- Men prat är billigt. - Inte hos en terapeut.
Crawfords betalade i 12 veckor...
för besök vid Applewood Family Medical Centre. Och Millers?
Nej, inget där.
Mediciner? Ingen går i terapi nuförtiden...
- utan att ta en massa mediciner. - Vad antyder du?
Att alla går på medicin.
- Skämtade du nyss? - Nej.
- Statistiken visar... - Säg bara "ja" nästa gång, okej?
Medicinförskrivning kräver ersättning från Försäkringskassan...
och eftersom även hon jobbar åt staten...
kanske vi har samma läkare.
Hackar du dig in i Försäkringskassans databas?
- Är det lagligt? - Givetvis inte.
Vi åker båda i fängelse och du får bli sexslav.
- Verkligen? - Här är det.
Bra idé, Reid. Mrs Reese Miller, Diazepam.
Vem skrev ut medicinen?
Dr R. Howard vid Applewood Family Centre.
Vi tar reda på hur han ser ut. Såja.
Dr Howard är ingen "han".
Utmärkt, Lacy. Verkligen utmärkt.
Så mycket färger. Det är verkligen tjusigt.
Dr Rachel Howard...
jag är specialagent Aaron Hotchner, FBI.
Kom nu, Lacy. Följ med din mamma.
Kan jag hjälpa er?
Jag är agent Jason Gideon, beteendeanalysenheten.
Vi jobbar båda med det dysfunktionella.
I mitt arbete är slutresultaten lyckligtvis trevligare än i ert.
- Inte för familjen Crawford. - Eller Miller. Ni kände båda.
- Ja, jag kände dem. - Ma'am...
ni bör nog sätta er.
Varför?
Vi måste kolla ert alibi.
Kolla så mycket ni vill. Jag har fyra tonåringar.
Hade jag tid över skulle den inte användas till att döda klienter.
- Behandlade ni båda familjerna? - Jag bedömde båda fallen.
Vi behandlar hundratals familjer.
Militärer, poliser, advokater, politiker, agenter.
Jag träffade Crawfords och Reese Miller en gång.
Men du skrev ut medicin åt dem?
Jag är den enda medicine doktorn här.
Vem överlämnade du fallen till?
Jag måste kolla i arkivet.
Använder du inte dator?
Alla älskar inte den tekniska revolutionen.
Allt är i arkivet, det ger mig en känsla av kontroll.
Tolka inte det jag sa på fel sätt.
Familjen Crawford. Karl Arnold tog hand om deras fall.
- Och Millers? - Vi vill träffa honom nu.
Tyvärr. Han börjar kl. 16.40. Fyra tiotimmars dagar.
Han är ledig idag men börjar imorgon bitti.
Har du hans hemadress?
Jag skickar ett team dit.
Under tiden vill jag se hans kontor.
Mobilnumret går till en telefonsvarare.
Karl är en bra människa.
Det säger alla tills de hittar en kropp i källaren.
- Det är låst. - Jag hämtar vakten.
Nej, vi har inte tid med det.
- Nån kommer att få betala för det där. - Ja, Karl Arnold.
Gideon?
Var är han nu?
- Jag kan inte tro att Karl... - Var är han?
Jag vet inte.
Om han inte är hemma hälsar han nog på sin familj.
Var han gift?
Ja, de har två barn, Karl Jr och Sarah.
Hur länge sen kraschade äktenskapet?
För cirka fem år sen. Det var en svår tid för Karl.
Han tog ledigt en tid.
Han kunde inte koncentrera sig, han började supa.
- Hallå. - Jag kan inte tro...
- Ni kan ha tagit fel. - Vad vet du?
Jag skulle ha märkt...
Herregud, jag mår illa.
Var bor Karls familj?
Hon flyttade med barnen till Idaho.
De bröt sig nyss in hemma hos Karl.
Han är inte där.
Lägg av, nu. Båda två.
Sarah, Karl Jr, gå och gör läxan!
Gör inte så! Det är inte roligt!
Hallå?
Vad? Ursäkta, jag hör inte. Vad sa ni?
Fay Arnold, jag är FBI-agent Aaron Hotchner.
Jag vill veta var din ex-make är.
Så länge han inte är nära mig struntar jag i det.
Vi måste hitta honom. När såg du honom sist?
Jag har inte sett honom på mer än två år.
Han är en otäck typ.
Men han ringde för cirka en timme sen.
Jag önskar att han ville dra åt helvete.
Vad sa han?
Han babblade på om hur viktig familjen är.
- Sa han var han var? - Nej.
Han ville bara prata med barnen.
Han sa att han hade träffat en liten flicka som påminde om min Sarah.
Verkade han upprörd? Orolig? Förvirrad?
Han var som alltid. Arg, kontrollerande, manisk.
Har ni nån aning om var han kan vara?
Nej.
Men jag hörde barn i bakgrunden, och sen började nån gråta.
- Sen la han på. - Tack.
Arnold ringde henne nyss. Hon hörde barn i bakgrunden.
Han är redan i en annan familjs hus.
Det finns hundratals familjer här.
Vi skickar en agent till varenda en om vi måste.
Arnold har en pojke och en flicka liksom Millers och Crawfords.
- Målfamiljen är likadan. - Att jag inte märkte det.
För att han är skicklig.
Annars skulle vi ha gripit honom förr.
Har han en dagbok?
Han skriver ner allt och har den med sig.
Han samlar nog på troféer.
Om de inte är i hemmet är de här, gömda i rummet.
- Vad menar han med "troféer"? - Från mördade familjer.
Om han inte erkänner behövs bevis.
Här, familjen Harris. En pojke och en flicka.
- Får jag se? - Jag har flera.
- Boyds och Dunkens. - Vänta. Dunkens.
Det är inte hans fall, utan mitt.
De har en liten pojke...
och en något introvert, åttaårig flicka som heter Jackie.
Jackie.
- Har Jackie gjort den? - Han tog den från mitt kontor.
- Skulle de resa bort? - Till Adirondack-bergen.
- Vi sticker. Hotch, gå igenom allt här. - Ta den här.
Jag fixar förstärkning.
Vi ser tre vuxna och två barn, sittande vid matbordet.
- FBI! FBI! - Han tog min bebis!
- Ma'am, är han ensam? - Ja, det är han!
- Var är källaren? - Under trappan!
Den jäveln.
Få ut dem!
Gideon!
Karl?
Karl, det är FBI.
Karl...
Vill du inte ge mig bebisen?
Karl.
Karl, jag vill att du tittar på mig.
Jag tänker lägga undan pistolen. Och jag vill att du ger mig bebisen.
Ge mig bebisen.
Kniv!
Om du rör dig bryter jag nacken av dig.
Okej.
Hej.
- Hej. - Vi går.
- Hur är det? - Rör på dig.
- Sa han nåt? - Nej.
Kan vi knyta honom till de andra brotten?
Vi hittar ingen främmande DNA. Han tvättade säkert Crawfords kläder.
Då behöver vi ett erkännande.
- Kan du få det? - Gjorde du vad jag bad dig?
- Ja. - I så fall kan det gå.
Emily Crawford var en mycket begåvad flicka.
Hennes bror Sam var en klipsk, energisk pojke.
Du bevakade dem från gården i dagar, kanske veckor.
Du lärde dig allt om dem. Du studerade varje rörelse de gjorde...
och skrev ner allt.
Kan jag få ett glas vatten?
- Är nåt på tok? - Nej, jag är törstig, bara.
Vatten, tack.
Kan du ta av handbojorna? Jag utgör inget hot mot dig.
De får sitta kvar.
Du valde familjer som påminde dig om din egen förlorade familj.
Du smög dig på dem, du band dem...
du terroriserade dem, och sen dödade du dem.
En i taget.
Vi har dina journaler, Karl.
Det ingår i mitt jobb...
att skriva ner allt, att lära känna dem.
Jag kan inte lösa deras problem utan att känna till bakgrunden.
Jag gör hembesök.
Ibland utan deras vetskap, för folk kan ljuga.
Det borde du veta.
Eric Miller var en hemsk make och pappa.
Allison Crawford slösade bort mer pengar än maken hade.
Sånt kan fresta på ett äktenskap.
På ytan liknar de en amerikansk genomsnittsfamilj.
Två föräldrar, två barn, en pojke och en flicka.
Men tittar man närmare...
märker man att deras kroppsspråk vittnar om nåt annat.
Kvinnan och barnen har fjärmat sig från mannen.
Deras leenden är påklistrade, deras ögon är rädda.
Allt är välordnat, de har sina finaste söndagskläder.
Deras eget privata helvete förevigas på bild.
Hur är det?
Det stämmer inte.
Vad stämmer inte?
Du har blandat ihop fotona!
Fotot i mitten visar Sam Crawfords fot.
Det ska vara Ty Millers!
Ni måste byta plats. Rätta till det.
Det här?
Vad i helvete var det jag sa?
Du har rätt. De har blivit förväxlade.
Det är Sam Crawfords fot ihop med familjen Miller.
Men hur visste du det, Karl?
Jag bevakade dem i veckor.
Alltid på natten.
Såg hur de levde och älskade.
Jag höll dem isär fram till sista kvällen, sista måltiden.
Sen tog jag ner dem, en i taget...
i källaren.
De yngsta först, pappan sist.
Varför, Karl?
Så att han kunde se vad som händer med familjer...
där familjens överhuvud inte är stark.
Fruar tynar bort, barn går under.
Men jag är en utmärkt pappa.